INTERSONIC UVÁDÍ
PLES PŘÍŠER
Dobrý večer.
- Ahoj, Lucille, jak se vede? - Dobře.
Dobrý večer, Hanku.
- Ahoj Betty, jak je mámě? - Dobře.
Už to nesu.
Tak, jak se daří?
- Ujde to, a tobě? - Ujde to.
- A co Sonny? - Jo, dobrý.
- Ahoj, Vero. - Ahoj. Jak se vede?
Dík, dobře. Tady.
Promiň.
- Něco k pití? - Jo. Díky, zlato. - Wild Turkey.
- Jsem odřená, tak opatrně, brouku. - Rozkaz.
- Díky, Vero. - Nemáš zač. - Jo.
Co se děje, brouku? Vypadáš smutně.
To nic. Hele...
Nechceš se něčeho najíst?
Pokecat?
Ahoj, Sonny.
Ahoj, tati.
Je to studený. Udělám čerstvý.
LAWRENCE MUSGROVE BUDE DNES V NOCI POPRAVEN
Co tam, sakra, dělají ty negři?
Něco jsem ti říkal. Slyšíš mě?
Jo.
Zatracený opičáci. Brzy budou až tady.
Sednou si vedle mě. Budou koukat na moji televizi.
Byly časy, kdy znali svoje místo.
Nebylo žádný takovýhle míchání ras.
Tvoje máma je taky nesnášela.
Ať okamžitě táhnou z mýho pozemku.
Hele, polož tu flintu.
Přišli jsme za Sonnym.
Mně je úplně jedno, za kým jste přišli.
Koukej je odsud odvést.
Jsou to tví kámoši. Řekni jim, ať vypadnou.
Tak, co tu očumujete?
A ty si dej bacha, jasný?
- Máš všechno, co potřebuješ? - Jo.
- Opatrně s těmi procházkami. - Jo, jo.
Víte, tihle dva kluci, to jsou mí synové.
Byli na mém pozemku.
Nemusíte se bát malejch kluků. Oni vám nechtěj ublížit.
A taky na ně nemusíte hned střílet, aby odešli.
Rozumíte?
Tak ať nelezou na můj pozemek.
Jsou kamarádi vašeho syna. On sám je tam pozval.
Nic zlýho přece nedělají.
Ať nelezou na můj pozemek.
- Myslím, že jste mě slyšel. - Doufám, že vy mě taky. Jasný?
Pojďte, kluci, jdeme.
Sakra!
- Dobrý, Dappo? - Jo, dobrý.
- Určitě? - Jo. Bylo to volný.
Jo? Vidíš, co jsi provedl, Sonny?
Omlouvám se, je to moje chyba.
- Jo, to je. - Už se to nestane.
Tak pokračujem, utáhněte to.
- Do toho ti, sakra, nic není. - Není?
Ne, není. A jak to, že se mnou takhle mluvíš, přece jsi ženská.
Jsem svobodomyslná.
Dej si pozor, Georgie Ann, zažaluje tě pro sexuální harašení.
Booter, jak se vede.
Napřed naval dva dolary padesát.
Já to zaplatím, Booter.
- Drobný si nechte. - Díky, pane Grotowski.
Jak jsem řekl, už žádné chyby, jasný?
Chci si být jistý, že nikdo nebude dělat chyby, a zvlášť ne ty.
Takže, až přijde naše chvíle, nesmíš to splést.
To platí pro mě a všechny ostatní.
Nejsi něco jinýho. Nesmíš to zvorat.
- Je vidět, že je to Hankův kluk. - Má to v genech.
Jo, ale je to kluk.
Zítra z něj bude muž.
V Anglii pro ty lidi, večer předtím, dokonce pořádají mejdan.
Říkají tomu Ples příšer.
Nechtějí u toho právníky, kněze, nic takového.
Budem tam jen my.
Nesmíme myslet na to, co provedl, ani na něj.
Je to práce. Musíme ji udělat pořádně.
STÁTNÍ VĚZNCE
- Já hodně maluju. A co ty? - Taky.
Podívej, nemáme moc času.
Dám ti všechny svý kresby a taky šaty.
Až budeš starší, třeba ti padnou a budeš je chtít nosit.
- Copak tě už nikdy neuvidím? - Ne.
Proč?
- Protože jsem špatný člověk. - Kdo to říká?
Já sám.
- Chci, abys něco věděl. - Co?
- Ty nejsi já. - Ale jsem.
Ne, nejsi.
Jsi všechno, co je na mně dobrého.
Jsi to nejlepší, co ve mně kdy bylo.
Ten chlap se kterým tu sedíš, to nejsi ty. Chápeš?
Ahoj, zlato. Moc ti to sluší. Vždycky ti to sluší.
Tyrelle, řekl jsi tátovi, jaký jsi měl úspěch?
No, jo, jasně. Můj obrázek dali na obálku školního časopisu.
- Víš, co jsem nakreslil? - To ne.
Tak mu to řekni. Nenapínej ho přece.
Namaloval jsem tebe, jak sedíš sám ve vězení.
Téma bylo osamělost.
Výborně, Tyrelle. Skvělý, kamaráde.
No, opravdu.
Co máš s tím autem?
Vypadá to, že mu teče chladič.
Dej si to opravit. Ať zkontrolují hadičky.
Když se bude přehřívat, budeš mít problémy.
A dům?
O ten přijdu. Nebudu už mít na splátky.
Teď už ne.
To mě mrzí, broučku.
- Tyrelle, potřebuju si promluvit s maminkou. - Tak, jo.
- Dej mi ruku. - Ne.
Jsem tady jen proto, aby ses mohl rozloučit se synem.
Dobře.
Chodím sem, sakra, skoro jedenáct let, Lawrenci.
Už mě to unavuje. Unavuje mě sem chodit.
- Končíme! - Už? Tak brzo?
No, už musím jít, zlato.
Už musím jít, Tyrelli. Určitě ti zavolám.
Čekej u telefonu, ano? No, tak.
Tyrelle, musíš mě pustit.
No tak, Tyrelle, pojď.
- Je mi líto, že jsem ti ublížil. Promiň mi to. - Tak jdeme.
Paní, pojďte. Pojďte.
Paní, pojďte.
Nechte mě! Já trefím sama! Pojď, Tyrelle.
Nechce se už dál odvolávat...
takže to snad dneska v noci konečně uděláme.
Všichni v pořádku? Co ty, Georgie Ann?
Jsem v pořádku.
- Dappo, helma je připravená? - Jo, spravená a připravená.
Chce někdo něco říct? Tommy?
Rád kreslí. Uklidňuje ho to.
- Kreslí. Dobře.
Phile, zaříď aby měl všechno, co k tomu kreslení potřebuje.
Ano, pane.
- Tommy, nepomodlíme se? - Dobře.
Otevřít celu 13!
Přišel jsem si pro vaše věci.
Teď vím, že nás Pán chrání.
Setkáte se s ním v jeho království
a on vás posadí po své pravici.
- Opatrně s tím. - Bez starostí.
Zavřít třináctku!
Starosti jsou všechno co mám.
Jedni na voze, jiní na koni,
ale my vzpomínáme jméno Pána, našeho boha.
Byli sraženi a padli, ale byli pozvednuti a povstali.
Kéž nás Pán slyší, když k němu voláme.
Skysurfing je, když skočíte s padákem,
na nohou máte připevněné prkno a snažíte se různě manévrovat.
Kameraman má připevněnou kameru na vršku přilby.
Filmuje surfaře, létá s nimi
a zabírá jejich manévrování.
Mým kameramanem je můj muž, Craig O'Brian.
Teď vám pevně nasadím tohle.
- Všechno bude v pořádku, ano? - Ano.
Co poslední telefonát?
Řediteli se to nelíbilo.
Otočte se.
Zavolal byste synovi a řekl mu, že jsem se snažil?
To asi ne.
Dobře.
Otevřít třináctku!
Náš volný pád trvá obvykle šedesát sekund
a skáčeme většinou ze 4500 metrů.
Jdeme.
Zavřít třináctku!
Začínáte mít pocit, že na vás všechno padá?
Potřebujete si rozšířit obzory.
Přišel čas pomyslet na ReMax.
ReMax, přední společnost realitního průmyslu.
Hned se vrátím. Nikam nechoď.
ReMax vám pomůže najít nový domov, který bude vyhovovat vašim potřebám,
a prodat váš dům někomu, komu bude připadat naprosto dokonalý.
Jestli hledáte výsledky, hledejte Remax.
Nikdo nemá k dispozici víc realit.
Kde mám papír a tužku? Mám právo na papír a tužku.
Já vím.
Papír a tužka už jsou na cestě. To vám slibuju.
Děkuju.
Není zač.
Dobrou chuť.
Hotovo?
Ukažte.
Páni. To je pěkné.
Moc pěkné.
Ve skutečnosti vypadám hůř.
Děkuju.
Není zač.
Jo. Není zač.
Je vám něco?
Sonny.
Dýchejte.
Sonny.
Sonny, sedni si.
Sedni si, říkám. Sedni si!
No tak, Lawrenci. No tak, hochu. To nic.
Uklidněte se. Uklidněte se.
To nic není. Jenom klid. No tak.
Vždycky jsem věřil,
že malíř člověka vystihne
líp než fotograf.
Chce to lidskou bytost, aby opravdu viděla lidskou bytost.
Tak, moment. Pojď sem.
Co je tohle, Tyrelle?
Co jsem ti o tom svinstvu říkala?
Neříkala jsem ti, že to nebudeš jíst?
Podívej se! Koukej, jak jsi tlustej!
Ten tlustej zadek!
Podívej, tolik hnusnýho sádla! Tak, kde to je?
Takovýho cukroví!
Snad jsi to všechno nechtěl sníst! Jsi blázen?
No, koukni se! Ten binec!
Proč je tu binec, Tyrelle?
Protože tu bydlí tlustý vypasený prase!
Dělej, vlez si na tu váhu!
Jdi na tu váhu! Kolik tam je?
- Tak, kolik tam je? - Osmdesát šest.
Osmdesát šest! Ty jsi vůbec neshodil!
Vstávej. Půjdeme zpátky. Tak, pojď.
Budem čekat, až ti zavolá táta.
Soud vynesl rozhodnutí, které již vstoupilo v platnost,
a kterým je obžalovaný odsouzen k smrti způsobem, odpovídajícímu zákonu.
Popravu vykonají orgány k tomu určené.
Rozsudek bude vykonán nyní.
Lawrenci Musgrove, chtěl byste ještě něco říct?
Zmáčkněte to.
Sonny, víš, co jsi provedl? Víš, co jsi provedl?
Posloucháš mě vůbec? Víš, co jsi provedl?
Tys to zkurvil!
Zkurvil jsi mu poslední kroky!
Jak by se ti líbilo, kdyby někdo zkurvil poslední kroky tobě?
Jsi jak baba, do prdele! Jako tvoje zasraná matka!
Tohle jsi teda neměl, ty parchante!
Vstávej, ty sráči hnusnej! Pojď sem!
Jsi pitomej, zbabělej sráč! Rozumíš mi?
Jsi pitomej, zasranej sráč.
Nesahej na mě, kurva, ty hnusnej negře!
Nech toho! Tohle nejsi ty, Hanku.
To jsem já, Phile! Jsem to já!
A já tě můžu klidně nechat vyrazit!
Ať už tě, laskavě, nikdy nenačapám,
jak saháš na někoho s vyšší hodností!
- Rozuměl jsi mi, Phile? - Ano, pane!
- Hanku. - "Ano, pane!"
- Nechci tě poslouchat. - Já jsem úplně zticha.
Ty posero! Ty srabe!
Teče ti krev. Sonny...
Pohni sebou, vstávej!
- Okamžitě vypadneš z mýho domu. Vypadni! - Ne!
Ty táhni! No, tak!
Ty sráči uřvanej!
A co teď uděláš?
Co uděláš?
Co? Jak se ti to líbí?
Ještě jsi drsňák? Jsi drsňák?
Řekni něco.
Řekni něco!
Vstávej.
Ty mě nenávidíš.
Odpověz mi!
Nenávidíš mě, viď?
Jo, nenávidím.
Odjakživa.
A já jsem tě měl vždycky rád.
Počkej. Kam jdeš?
Chci si je vystavit.
- Kolik? - Dva dolary, osmdesát pět.
Ahoj Billy, hodím sebou, jako to jde nejrychleji.
Jen se převlíknu a hned budu na place.
- Nemusíš se převlíkat. - To pitomý auto nejezdí.
To není jenom autem. Už týden chodíš pozdě.
Billy, já se opravdu snažím. Potřebuju ty peníze.
Takhle přijdu o dům.
Hele, co kdybys šla domů a pár dní si odpočala?
Stejně bys tam teď neměla chodit.
Já vím. Ale měl bys mi dát týden dovolený.
Placený.
Já už jsem přijal novou holku.
Pane?
Hlavně ať je to rychle odbyté.
A mám přečíst nějakou konkrétní pasáž?
Ne.
Chci jen slyšet, jak na tu bednu dopadá hlína.
Byl to slaboch.
Říkej si, co chceš, ale až ho přikrejeme.
- Dobrý den. - Dobrý. - Jídelní lístek?
Ne, děkuju. Já vím co chci.
Tak, co si dáte?
Čokoládovou zmrzlinu a šálek kávy.
- Šálek kávy. Černou nebo se smetanou? - Ne, černou.
- To je všechno. - Všechno? - Ano.
Ahoj Vero, tady Hank. Není moc pozdě?
Čokoládová zmrzlina. Prosím.
Okamžik. Chci k té zmrzlině umělohmotnou lžičku.
Sakra! Omlouvám se.
- To nic. - Já nerada. Promiňte.
Přineste ubrousky nebo něco.
Ano, hned vám to přinesu.
- A co že jste chtěl, než...? - Umělou lžičku. - Dobře.
- Kde je Lucille? - Snažím se za ni zaskočit.
- Budu platit. - Jo.
- Co se děje? - Já nevím.
Asi jsem to zahltila nebo co.
Tak mi řekněte, kolik to stojí a já vám to zaplatím, ano?
Tři, devadesát dva.
Tady máte čtyři. Drobné si nechte.
Díky.
Ahoj kovboji.
- Dostals chuť na noční hrátky? - Asi jo.
- Dlouho jsem tě neviděla. - Jo?
No... Neměl jsem vůbec náladu.
Moc práce. Však to znáš.
- A co ty? - Dobrý. - Fajn.
Jak se má Sonny?
- Já dneska nemůžu, Vero. - Určitě, brouku?
Ne, dneska ne. Omlouvám se.
To nemusíš. Někdy příště to napravíme.
Dobře.
- Peníze si můžeš nechat. - Taky že jo.
Tak se měj.
- Posaďte se, Hanku. - Děkuju.
Jsem rád že jste mě přijal.
Co vás přivádí, Hanku?
Podávám rezignaci...
a chtěl jsem vám to říct osobně, pane.
Toho si vážím, Hanku.
Co když pár týdnů počkáme, než začneme vyřizovat papíry?
To čekání ale nikomu k ničemu nebude.
Já už jsem se rozhodl.
Dobře.
Budete nám chybět.
Přinesl jsem svůj odznak.
- Proč si ho nenecháte? - Nemám pro něj využití.
Tady máš, tati.
Máme jeden druhého, synu.
- Nezapomeň na to. - Ano, pane.
Odcházím z týmu.
To je ale velká chyba.
Už to nemůžu dělat.
Připomínáš mi svou matku.
To je asi špatné, viď?
Tvá matka nestála za nic.
Pořádně mě zklamala.
Potom, co se zabila, jsem si užil víc sexu...
než za dobu, co byla mojí ženou.
Vtip je v tom, že na mě srala.
Ty děláš to samý.
Krucinál!
Jdeme. Podej mi kabelku.
- Vylez! - Proč, mami?
To auto tě mohlo zajet.
Nech už toho, laskavě! Nech toho!
Říkám vám, je to přesně to, co sháním.
A taky je nejdražší.
Ale kdybyste byl ochotný trochu slevit...
To by se snad dalo. Můžem se dohodnout.
Víte co? Já si to promyslím. Můj telefon máte.
- Ano, mám. - Takže mi můžete zavolat.
- Dobře. Mějte se. - Těšilo mě. - Mě taky.
No tak, T, jdeme.
- Takhle myslíš, že vypadám? - Jo, trochu.
- Uvidíme se zítra? - Jo, nashle.
- S tebou taky. - Jo. - Mějte se.
No, tak, zlato! Vstávej!
Vstávej, T! No tak vstávej!
Pomoc! Počkejte! Počkejte!
Vraťte se! Pomozte mi!
Prosím tě! Vstaň, broučku!
Vstaň!
Srazilo ho auto!
- Musíme s ním do nemocnice! - Pospěšte si! Honem! Rychle!
Potřebujeme venku nosítka.
Je tam dítě, je to s ním dost zlé.
Budeme potřebovat pomoc.
Máme úraz!
Vy jste jeho matka?
Prosím, pojďte se mnou.
To je váš syn?
- Ne. - Ne? Co se stalo?
Myslím, že ho srazilo auto. Tamhle to je jeho matka.
- Říkala, že ho srazilo auto. - A ujelo?
To nevím, to opravdu nevím.
Jestli ho srazilo a ujelo, musím vyplnit zprávu.
Sakra, vždyť ty lidi ani neznám.
Nevím, co tam napsat. Já o tom nevím vůbec nic.
Zůstaňte tady.
Řekněte policii, co jste dělal a co jste viděl.
Zabere vám to pět minut. Slibuju.
Ne! Ne! To je můj chlapeček!
To nesmíte! On je živý!
Můj chlapeček!
Já vím, že jsme s ním neměli hýbat,
ale nevěděl jsem, co jiného dělat.
On tam ležel a ta ženská byla hysterická.
Prostě jsem si řek, že ho radši naložím
a co nejrychleji dovezu sem, tak jsem to udělal.
Udělal jste dobře.
Takže, jste jen jel kolem?
Jo, jel jsem kolem. Tu paní neznám.
Dám vám svoji navštívenku.
Budeme provádět šetření, jestli na něco nepřijdeme.
- Možná vás zavoláme, bude-li to třeba. - Jistě.
- Můžeme? - To je samozřejmé. - Váš telefon už mám.
Je to všechno? Můžu jít?
Jo. Díky.
- Ten kluk bude v pořádku? - Ne. Umřel.
Paní Musgroveová, já vám dám svoji navštívenku,
a můžete mi kdykoliv zavolat, když si na cokoliv vzpomenete, ano?
A upřímnou soustrast.
Potřebuju něco na vyčištění.
Děkuji.
- Je mrtvý. Mrtvý. - Vaše kabelka.
- Můj chlapeček... - Já vím. - Je mrtvý. On je mrtvý.
Odvezete ji domů, viďte?
Já ji opravdu neznám. Já...
Ale odvezu ji.
- Myslím, že to je dobrý nápad. - Ano, odvezu.
Udělejte pro mě něco, vyhoďte to někam.
- Ano, pane. - Jste moc hodný.
Kde bydlíte?
Paní, musíte mi říct, kde bydlíte.
Budu se vám muset podívat do kabelky.
Říkám, že se vám podívám do kabelky, abych našel vaši adresu, ano?
Asi byste měla zavolat nějakým příbuzným nebo přátelům.
Já budu muset jet.
Budete v pořádku?
Prý budu ráno muset jít do koronerovy kanceláře.
Prosím?
Řekli mi, že mám zavolat koronerovi.
Že budou muset provést pitvu.
Ale já netuším, proč chtějí dělat pitvu.
Srazilo ho auto.
Pomůže jim to zjistit, kdo to udělal.
Věříte, že se tím budou zabývat?
Věřím, že se budou snažit.
Je to černý kluk. Opravdu si to myslíte?
Tady máte tašku. Nechám vám ji na podlaze.
Je mi to moc líto.
SOUDNÍ VÝPOVĚĎ, UVOLNIT DO 3 DNŮ
Pane Grotowski? Je nám moc líto Sonnyho.
Měli jsme ho moc rádi. Upřímnou soustrast, pane.
Který z vás je Willie a který je Darryl?
Tohle je Willie. To je Darryl.
Jste moc hodní. Děkuji.
Jedu do kavárny. Nechcete se se mnou svézt?
- Určitě vám to nevadí? - Stejně tam jedu.
Líbí se vám ta hudba?
- Můžu to přepnout. - Ne, to je dobrý.
Vy nemáte auto?
Je rozbité. Šetřím si na nové.
Osm, šedesát pět.
- Drobné si nechte, ano? - Děkuju.
Děkuju.
Ahoj, tati. Podívej.
- Od čeho jsou? - Koupil jsem benzinku.
Neříkej.
Je už zaplacená. Je naše.
Není "naše". Je tvoje.
Já ji nekoupil.
No, ale...
- Já bych benzinku nekupoval. - A co bys koupil?
Zůstal bych u toho, co umím nejlíp.
- U čeho? - U nápravné služby.
Jo. No, já už u nápravné služby nejsem.
Jsem majitel benzinky.
Podepsal jsem smlouvu. Je pozdě, tati.
- Mám ti něco uvařit? - Ne.
No, dobře.
Dobrý den.
Tak, prosím.
Jak vám je?
Docela dobře. Jsem unavená.
- Budete něco jíst? - Čokoládovou zmrzlinu.
S umělou lžičkou.
Přesně tak.
Prosím.
Všechno?
Za chvíli už jdete domů, viďte?
Nechcete se svézt se mnou?
Ne, díky. To od vás nemůžu chtít.
Mám to při cestě.
- Vážně vám to nevadí? - Ne, budu rád.
Tak, dobře.
- Je to na Prospect Street. - Clement?
- Jo, Clement. - Vy jste koupil Clementovu pumpu? - Jo.
Já toho chlapa znám. Nemůžu ho ani cítit.
On ji nechtěl provozovat, já ano.
To je dobře.
Takže, díky za svezení.
Můžu se na něco zeptat?
Proč mi pomáháte?
Jak to myslíte?
Když jste nás odvezl do té nemocnice.
Proč jste to dělal?
Já nevím. Asi...
Asi proto...
že to je správné.
Zemřel mi syn.
No a...
No, on umřel, a pak...
Já jsem nebyl moc dobrý otec.
On byl moc hodný kluk.
Asi jsem to prostě nějak...
Když vidím, co teď prožíváte vy,
na něco jsem si vzpomněl, nebo mi to něco připomnělo, nevím.
Znáte pocit, jako byste nemohla dýchat?
Nemůžete se dostat...
sama ze sebe, víte? Opravdu.
Nechcete jít dál?
Ty záclony miluju.
Koupila jsem je na úvěr.
V životě jsem neslyšel o nikom, kdo by kupoval záclony na úvěr.
Co myslíte. Jsou roztomilé. Viďte?
Já je prostě zbožňuju.
Jsou hezky červené, to jo.
Já jsem...
Dostala jsem tady ty záclony na úvěr.
Nejdřív mi ten chlap řekl...
že to na úvěr nejde,
ale asi jsem se mu líbila, tak mi řekl, že je na úvěr můžu vzít.
Řekla jsem si, a co?
Červené závěsy se mi sem skvěle hodí.
Tak jsem řekla, beru. A koupila jsem si je.
Dost dobrý.
Páni, vy jste ji do sebe hodila.
Pomáhej pánbu.
Můj muž
míval strašně rád kapičku Jacka Danielse.
No, píšou tu, že to je dobré.
- Počkejte, něco vám ukážu. - Dobře.
Co to máte, nějakou školní ročenku nebo co?
Ne. Tady ty obrázky...
to jsou kresby mého manžela.
Lawrence. Můj manžel byl zločinec.
Popravili ho na elektrickém křesle v Jacksonu.
On byl tak...
Tyhle jsou od mého syna, od Tyrella.
- Ty maloval on. Namaloval všechny tyhle věci. - Jo.
Měl nadání po tátovi, řekl bych.
To jediné, co mu kdy ten negr dal, bylo to kreslení.
Naučil ho kreslit.
- Máte to v rodině. - Jo.
- Taky kreslíte? - Ne.
Byl to hodný kluk. Byl opravdu moc hodný.
Byl tak hodný.
Opravdu. Měl mě moc rád.
Vážně. Opravdu mě měl rád.
Já vám rozumím.
Byl tak tlustý.
Byl strašně tlustý.
Bylo jedno, co jsem přinesla domů,
on to vždycky snědl. On snědl úplně všechno.
Přinesla jsem grilovaný kuře a ten kluk to celý snědl,
a já jsem nestihla ani kousíček ochutnat!
Prostě, on by sežral i vlastní zadek! Jo!
V životě jste neviděl někoho jíst jako jeho.
Jedl bonbóny a žvýkačky.
Nutil mě, abych ho brala do Super K-Martu
a házel tam čtvrťáky do automatů. - Jo.
Vždycky čekal, až vypadne červená žvýkačka.
Čekal jenom na červenou.
Byl to dost zvláštní kluk, viďte.
Dostal červenou žvýkačku a okamžitě ji snědl.
Já jsem byla dobrá matka.
Vždyť já jsem každý den dělala všechno, co jsem mohla.
Všecičko. Byla jsem opravdu dobrá. Opravdu moc.
- Dělala jsem všechno jen pro něj. - Rozumím vám.
Nechtěla jsem, aby moje dítě bylo takhle tlustý,
protože vím, že černoch v Americe,
a ještě k tomu tlustej, to přece nejde! Snažila jsem se.
Pořád jsem mu říkala: "Nesmíš bejt tlustej."
"V Americe nemůžeš bejt tlustej, jsi černoch."
Já prostě...
Totiž, já nevím přesně, co ode mě chcete.
Já bych strašně moc chtěla...
Udělej, aby mi bylo líp. Aby mi bylo líp.
Udělej, aby mi bylo dobře.
Dokážeš udělat, aby mi bylo dobře?
Dokážeš to?
- Uděláš to? Že to uděláš! - Já toho o dobrých pocitech moc nevím.
Ať je mi dobře! Ať je mi dobře!
Cítil jsem to taky.
Potřebovala jsem tě. Tolik jsem tě potřebovala.
Už strašně dlouho jsem nic necítil.
Děkuju. Děkuju.
Jsi v pořádku?
Jen se mi udělalo špatně, to s tebou nemá co dělat.
Tati?
Haló, tati?
Jsem v koupelně, do prdele.
Co se ti, sakra, stalo?
Zvrtnul jsem si kotník, když jsem lez do vany.
Říkal jsem ti přece, abys byl opatrný.
Hergot.
Zavrť prsty.
- Cítíš to? - Jo. - Jo?
- Rozkládám se. - O čem to mluvíš?
Stojím za hovno.
- Nech toho. - Ani se sám neumeju.
Než dojdu do kuchyně, upadnu.
Než dojdu k telefonu, přestane zvonit.
Už si nepřipadám jako člověk.
Jsi člověk, tati.
Bože, vždyť já už ani nevím, jak voní ženská.
Je tam nějaký pán.
Kde?
- Venku. - Už jdu.
- Dobrý den. - Ale, jak se vede? - Díky.
Co byste si přál?
Mám venku Comanche 89
Potřebuje promazat a zkontrolovat elektriku.
Neudělal byste mi to vy?
No, jo. Do kdy to potřebujete?
Co nejrychleji to půjde.
Maggie! Nech to být, zlato! Polož to!
Co takhle zítra odpoledne, bude vám to stačit?
- Co vy na to? - To bych byl rád.
Nemohli by to ti vaši kluci,
jestli náhodou nemají co dělat, umýt a navoskovat a tak?
Prodávám ho.
Dobře.
Jo, zeptám se jich. Určitě to rádi udělají.
Ne, ne, to nemůžu přijmout.
Je po synovi. Moc mu na něm záleželo.
Určitě by chtěl, aby z něj někdo něco měl. Věřte mi to.
Já neříkám, že ho nechci.
Jenom ho nemůžu přijmout.
Chci, abys ho měla ty. Hodně to pro mě znamená.
Pojď se v něm aspoň projet.
Vždyť ani nejsem obutá.
To nevadí. Jen se projedeme, no tak.
Vyzkoušej si ho.
- Co je, sakra, tohle? - Šaltrpáka.
Tady je pojistka a techničák. Všechno je vyřízené.
- Díky. - Poslyš, moc rád bych tě večer viděl.
- To jsem chtěla slyšet. - Jo? Tak domluveno? Dobře.
- Zatím nashle. - Nashle.
Hanku?
To už stačí.
Haló?
Hej!
To jsem já, Leticia.
Jdu dovnitř, Hanku.
Hanku?
Co jste zač?
Jen tak si přijdete do mého domu?
- Promiňte. Já... No... - Hank?
- Vy hledáte Hanka? - Ano. Je tady?
Co jste zač?
Jmenuju se Leticia Musgroveová.
No, a já a Hank jsme...
přátelé.
Musgroveová?
Prosím vás, drahoušku...
neměla byste cigaretu?
Jo.
Ale připadá mi, že byste asi neměl kouřit.
No tak, dáte mi jednu?
Oheň?
Tak, je tady Hank?
Jo. Za chvíli se vrátí.
Já jsem Buck, jeho otec.
To je pro Hanka?
Jo. Je to dárek.
Já mu ho předám.
Páni!
Hank musel udělat něco náramnýho, takovej pěknej klobouk.
Myslím, že udělal.
Taky jsem měl zamlada slabost pro černý huby.
Hank je po tátovi.
Chlap není chlap, když nesjede černý maso.
Ahoj, Leticio. Počkej. Kam jdeš?
Počkej. Kam jedeš? Co se stalo?
- Mluvila jsem s tvým tátou. - Poslouchej...
- Nech mě být! Nesahej na mě! - Neber ho vážně.
- Ať udělal cokoliv, nemůže za to... - To je úplně jedno. Stalo se.
Prosím! Prosím tě, dej mi šanci!
- Neodjížděj! Počkej, Leticio! - Nech toho! Nech mě být!
Jsme rodina. Jsem tvůj otec.
Nezapomeň na to.
Hanku?
Tak, co ti vadí?
- Snad to takhle stačí. - Děkuju.
- Nevyplnil jsem tu spodní řádku. - To nevadí.
Tady tu řádku. No...
Budete se o něj starat dobře, viďte?
Ach, ano.
Protože já chci, aby odešel pokojně.
Musíte ho mít moc rád.
Ne, nemám.
Ale je to můj otec. Takže, takhle.
Říkali, že ti zítra přinesou televizi, tati.
Konečně se mě zbavíš, co?
Tady se o tebe postarají.
Na chodbě je telefon. Můžeš mi zavolat.
- A je to. - Asi ano.
Jsem v pasti.
Já taky.
Nechtěl jsem takhle skončit.
Já taky ne.
Sbohem, tati.
Co je?
- Chceš zpátky to auto? - Ne, nechci ho zpátky.
Chci, aby sis ho nechala.
Tak co?
Přišel jsem ti říct, že je pryč.
Nemám čas si povídat.
Já bych si s tebou rád povídal.
- Zdravím. Jak je? - Díky, dobře.
Kdo je Leticia?
Moje přítelkyně.
Šerifův úřad! Haló!
- Co tady děláte? - Šerifův úřad. Tak jdeme, dámo.
- Ne, počkejte, počkejte. - Musíte pryč.
- To ne. Tady, prosím. - Ne, já si nic nevezmu.
Musíte se vyrovnat s domácím, pak odejdu.
- Ne, já ty peníze mám. Mám je. - Vidím, že jste oblečená.
- Dejte mi den! - Musím vás vystěhovat.
Nesmíte mě vyhodit!
Já ty peníze mám! Jen si je ještě šetřím...
Vymaloval jsem strop a zdi, trochu jsem to tu zařídil.
Nastěhuju ti tam věci, nemusíš si dělat starosti.
Takže, já jdu do kuchyně, mám tam nějakou práci.
Kdybys něco chtěla, zavolej. Hlavně klídek.
Udělej si pohodlí. Chovej se tady jako doma.
To je Tyrella.
Myslel jsem, že to dám nahoru. Je to synův pokoj.
- Ano? - Dobře.
Chceš se tam podívat?
- Můžu si je prohlídnout? - Jo, klidně.
Tady, to je on.
Není ti podobný.
Byl spíš po matce.
Můžu klidně přespat tamhle naproti, jestli chceš.
- Možná bys chtěla spát sama. - Ne, připadala bych si divně,
kdybys mě tu nechal samotnou.
Hlavně chci, aby ti tady bylo dobře.
A já chci, aby bylo dobře taky tobě.
Chci se o tebe starat.
Dobře.
Protože moc potřebuju, aby se o mě někdo staral.
Smím se tě dotknout?
Cítila jsi to?
To tedy jo.
Je ti hezky?
Ano.
Neublížil jsem ti nějak?
Ne, ani v nejmenším.
Co je?
Nic, nic. Já jen...
Zajedu koupit trochu zmrzliny.
- Teď? - Jo.
Prostě se mi chce.
- Tak jo. - Jo.
A koupíš mi taky?
Jo. Jakou bys chtěla?
Čokoládovou.
Ahoj.
Přinesl jsem ti tu čokoládovou zmrzlinu.
Jsi v pořádku?
Určitě?
Vypadáš překrásně.
Sednem si na schody. Chceš?
Tak, pojď.
Jel jsem domů kolem naší benzinky.
Ten nápis se mi líbí.
Myslím, že nám to spolu půjde.
Titulková úprava Petr Čemus
Připravila SAGA-TV s.r.o.